när jag var liten var det oftast mamma som lagade maten hemma. men ibland var hon på kurs eller annat på kvällarna och då var det pappa som stod för maten. Han har två paradrätter som både jag och min syster störtgillade. den ena är klassisk ugnspannkaka som min pappa vitsigt nog kallar för "brottarmatta". som barn är det inte så svårt att tänka sig ett par brottande individer som rullar runt uppe på pannkakan...
den andra är vad som gick under namnet dagobert; helt enkelt en rejäl macka med hur mycket som helst på och helst i världens knasigaste blandning. hade man tur så blev det dagobert dagen efter vi hade ätit köttbullar och i juletid blev den som allra bäst.
nästan alltid så innehöll mackan stekt ägg, rökt skinka, ost, överblivna köttbullar, någon bit sill, inlagd gurka, gärna rödbetssallad, ibland kall skivad potatis, ja ni förstår poängen. viktigt var att alltid ha ett tak på mackan också så att man kunde hålla i den...
här gjorde jag häromdagen en dagobert "light" kan man säga:
ett par skivor mjukt fullkornsbröd, t.ex. längtan
ett stekt ägg
ett par skivor ost
ett par salladsblad
några skivor röd paprika
nästan så att den låter riktigt tråkig i förhållande till hur de såg ut när vi var små... :-)
Mums!! Gäller att ha stort gap!!:)
SvaraRaderaDetta är det bästa mackorna! De ska vara så välfyllda att de knappt går in en ens gap. Vår pappa brukade göra bamsehamburgare. Det vill säga både färsbiff, stekt ägg och en massa massa annat...
SvaraRaderaVilken härlig stor smörgås :-)
SvaraRaderaDu Therese, titta in på Broarne. Det väntar en liten överraskning där.
SvaraRaderaAnnmarie
Jag heter Dagobert i efternamn, HAHA! ;D
SvaraRadera